Nujna pomoč.
Pomagajte.
Na katerem naslovu se nahajate?
Pomagajte. –Potrebujem vaš naslov.
Vam je ime Nikolaj Jensen? –Ja.
Nikolaj? –Ja. Ja.
Ste na domačem naslovu? Magevej 26?
Nikolaj, ste na Magevej 26?
Ne, ne.
Kje ste?
Temno je. Ne morem dihati.
Prav. Povejte mi, kje ste, Nikolaj.
Zemljevid kaže, da ste v Nastvedu. –Sranje!
Ne, ne!
Kaj ste vzeli?
Kaj ste vzeli, Nikolaj? –Kaj?
Ste vzeli kakšno drogo, Nikolaj?
Ja, ja.
Tega ne bi smeli. Kaj ste vzeli?
Spid. –Ste ga vbrizgali ali posnifali?
Globoko vdihnite in mi povejte … –Ne morem dihati!
Tako zelo me je strah.
Razumem, a sami ste krivi, a ne?
Nikolaj.
Samo pošljite prekletega rešilca!
Če mi daste svoj naslov, bom poslal oboje, rešilca in policijo.
Sranje.
–Nikolaj?
Tukaj Asger.
Asger Holm?
Ja. –Imate čas odgovoriti na nekaj vprašanj glede jutrišnjega dne?
Kdo kliče? –Tanja Brix. Imam nekaj vprašanj.
Vprašal sem, kdo kliče. –Tanja Brix, sem rekla.
Ni primeren trenutek? –Ste novinarka? –Ja. Za Berlingske.
Se ne bi spodobno predstavili, preden … –Da, prav imate. Se opravičujem.
Kako ste dobili to številko? –Poslušajte, Asger.
Pišem o primeru in vam hočem dati priložnost za … –Brez komentarja.
Bi se jutri dobila? –Kot sem rekel …
Lahko pokličem kasneje? –Brez komentarja. Adijo.
Brez telefonskih pogovorov. Sem ti že rekla.
Razumem. Mislil sem, da je služben klic.
Nujna pomoč. –Halo. Tukaj Soren Amstrup–Riis. Pravkar so me oropali.
Ste na domačem naslovu? –Domačem naslovu?
Ne, v avtu sem. Pridite hitro.
Ste v Vesterbroju?
Ja. –Kje?
Vam računalnik ne pokaže tega?
Ne, le najbližjo bazno postajo. –Potrebujem policijo! –Jaz pa naslov.
Pojdite iz avta in preberite ime ulice. –Sem rekel, da so me pravkar oropali.
Ne bom šel iz avta.
Kaj se je zgodilo?
Ženska je potegnila nož in mi vzela denarnico in računalnik
s podatki, ki jih potrebujem za delo. –Se je to pravkar zgodilo? –Ja.
Na ulici? –Ne, sem rekel, da v avtu!
Kako je prišla v vaš avto?
No, je …
Kar skočila je noter.
Skočila noter?
Ste blizu pakirnega prostora?
Zakaj?
Vidite bar Hoker Café?
Ja. –Ste v rdeči četrti.
A tako.
Dajte mi svojo registrsko.
AN 62206. Moder BMW.
KOMENTAR: NAPAD MODER BMW
Kako je izgledala?
Mlada. Temnolasa. –Danka?
Ne, prej …
Vzhodnoevropejka?
Ja.
Lepo.
Počakajte na zvezi.
Kobenhavenska centrala.
Tu Asger iz Vzhodnega klicnega centra. Imam rop na … –Se hecaš. Tukaj Bo!
Šef? Kaj pa ti v centrali? –Pojma nimam.
Ta teden poteka shema menjave vodstva.
Smola. –Velika!
Te telefonske dolžnosti so sranje. –Misliš?
Jaz mislim, da je super. Nekateri se prostovoljno javijo.
A po jutrišnjem dnevu boš spet nazaj na ulici.
Komaj čakam. –Bolje, da se lotiva dela. Kaj imaš?
Sorena Amstrup–Riisa je oropala kurba v rdeči četrti.
Registracija alfa november 62206. AN 62206.
Razumem. Takoj, ko bo možno, pošljem patruljo.
Kar naj se malo načaka. –Se razume.
Slišim, da ste prejšnji teden zasegli 90 kilogramov?
Ja, divje je bilo. –Je bila to AK-jeva zaloga?
Ja, dobili smo jih. Bilo je super. –Sem si mislil.
Ste imeli veliki kaliber? –Točno tako. Sesuli smo jih.
Gotovo je bilo noro. Je vse v redu z Rashidom?
Ja. Zakaj ne bi bilo?
Kar tako.
Dobro, se slišimo kasneje, Asger. –Adijo.
Nazaj sem. –Končno! –Patrulja je na poti.
Zvoni! Jezus.
Nujna pomoč.
Halo?
Govorim z Iben?
Živjo, ljubica.
Oprostite, poklicali ste Nujno pomoč.
Ja. –Potrebujete pomoč?
Ja. Ne boj se.
Ste pili, Iben?
Ne, nisem. –Zakaj ste klicali Nujno pomoč?
Vam moram povedati? –Ja. –Potem pa pozabite.
Dobro, prekinil bom. Adijo. –Malo se voziva. Si v redu, ljubica?
Kdo je z vami?
Ja, razumem.
Oseba poleg vas ve, da ste nas klicali? –Ne.
Dobro, koga misli, da ste klicali?
Ja, ljubica. –Vašega otroka?
Ja.
Dobro, odgovarjajte z da ali ne, prav, Iben? –Ja. Hvala.
Poznate osebo, ki je poleg vas?
Aha. –Ima orožje?
Iben, ali je oseba poleg vas oborožena? –Ne vem.
Slišati je, kot da ste v avtu. –Ja.
Vas je ugrabil? –Ja.
Prav.
Zdaj morava ugotoviti, kje ste. Vidim, da ste na severu Kopenhagna.
Poskusite ostati mirni, Iben. Pretvarjajte se, da govorite s svojim otrokom.
Govorite, kot da sem jaz vaš otrok. –Mamica bo kmalu doma. –Tako.
Ste na avtocesti? –Ja.
Južno proti Kobenhavnu? –Ne.
Severno? –Ja.
Zdaj pa odloži. –Ja.
Ostanite na zvezi, Iben. Recite, da je otrok vznemirjen.
Vznemirjena je. –Moram vas dati na čakanje. –Ne, moram prekiniti.
Ostanite na liniji, Iben. Pretvarjajte se, da tolažite svojega otroka, prav?
Dajte, Iben.
Nič ne skrbi.
Kmalu bom doma. –Dobro, Iben. Takoj bom nazaj.
Javi se že.
Zealandska centrala. –Imam primer ugrabljene ženske.
Med izvozoma šest in devet na avtocesti Hillerod. Imate blizu kak avto?
Preverjam.
Ste našli kakšnega? –Ja. En avto je blizu. –Pošljite ga na sever.
Imate registrsko številko? –Ne, a ženska mi bo dala znak. –Razumem.
Iben? Nazaj sem. Patruljni avto prihaja.
Ko bo šel mimo vas, mi povejte in vas bo ustavil, prav?
Ja. –Iben, le počakajva. Kmalu bo tam.
Iben, delajte se, kot da govorite s svojim otrokom.
Recite ji, naj gre v posteljo.
Dajte, Iben … –Čas je za spanje, ljubica.
Dobro, Iben. Kar tako naprej, smo že na poti.
Pusti lučko prižgano. –Naj jaz govorim z njo.
Le z vami hoče govoriti. Povejte mu to, Iben.
Le z mano hoče govoriti. Žal mi je. Žal mi je.
Žal mi je, odložiti moram.
Iben, rabim barvo avta. Ko bom zadel, recite "v redu", prav?
Rdeča.
Modra.
Črna.
Bela. –Ja, v redu.
Dobro. Bel. Osebni avto?
Kombi. –Kaj? –Odgovarjajte z da ali ne, Iben.
Iben?
Če morate odložiti, me pokličite nazaj. Vedno me lahko dobite. Jaz sem Asger.
Iben?
Zealandska centrala. –Asger tu, je patrulja na poti?
Ja, čakamo vaš znak. –Klic je bil prekinjen.
A tako. –Me lahko prevežete k patrulji? –Lahko, ampak zakaj?
Samo prevežite me.
Halo! –Ja, vežem.
2–9–0–7, halo? –Tu Asger, vzhodna centrala.
Čakamo vaš znak. –Pri katerem izvozu ste?
Naslednji je izvoz osem.
Osem?
Potem ste blizu. Kakšna je vaša hitrost?
Okrog 140. Ampak kako jih prepoznamo? –Bel kombi je. –Prav.
Iščemo bel kombi.
Ste šli mimo kakšnega?
Tam spredaj je en kombi. –Barva?
Ne vidim še. Lije, kot iz škafa. –Zapeljite poleg njega.
Zapelji ob njega.
Sranje! –Kaj? –Zapeljal je z avtoceste, gotovo nas je videl.
Gotovo je on, ne? –Zapeljite ob njega. –Ne moremo, na izvoz je šel.
Kaj naj zdaj? –Za njim pojdite.
Ustavlja se.
Je bel? –Ja.
Je oborožen? –Ne vem, možno je.
Razumem. –Pustite to linijo odprto.
Policija! Naj vidim vaše roke.
Držite jih na volanu.
Kaj se dogaja? –Napačen kombi. Nobene ženske ni.
Ste prepričani? –Ja.
Pa je bil bel? –Bel ali siv. Temno je zunaj.
Zealandska centrala. –Spet jaz. Vaš avto je zapustil avtocesto.
Zakaj? –Ustavili so napačen avto.
Obvestila bom vse patrulje. Kaj iščemo? –Bel kombi.
To je premalo. Tam imam šest patrulj in …
Potrebujete registracijo. Vem.
Nima nase pisanega avta. Imam le njen stacionarni telefon in naslov.
Pokličite njeno domačo številko.
Obvestila bom policiste. –Ja. Vas pokličem nazaj.
Mami?
Ne, tukaj Asger Holm s policije.
Imaš koga od odraslih doma?
Ne.
Prav. Kako ti je ime?
Mathilde. –Koliko si stara, Mathilde?
Šest pa devet mesecev.
Šest let in devet mesecev.
Tudi moj brat je doma. –Dobro. Lahko govorim z njim?
Ne, dojenček je še.
Prav. Kako je ime tvoji mami, Matilde?
Je Iben?
Šla sta. –Kdo je šel? –Mami in oči.
Sta povedala, kam?
Ne.
Nista ti povedala, kam gresta?
Kar šla sta.
Prav. Ima tvoj oči bel kombi?
Ne živi več tu. –Ampak ima bel avto?
Dobro. Kako je očiju ime?
Mathilde, kako je tvojemu očiju ime? –Michael.
Michael.
Kako še? Kako se piše?
Ostergard, kot tvoja mami?
Ne vem.
Sta z mamico poročena? –Ne več.
Se spomniš ime ulice, na kateri Michael živi?
Ne smem ga obiskovati.
Imaš njegovo telefonsko?
Pet, nič, osem, pet, nič, dva, nič, štiri.
Lahko ponoviš?
Pet, nič, osem, pet, nič, dva, nič, štiri.
Dobro si si zapomnila.
Očka mi je pomagal, da si jo zapomnim. Ne smem si je zapisati.
Dobro.
Takole. Michael Berg.
Datum in registrska številka. Super.
Veš kaj, Mathilde? Zelo pametna si, kajne?
Kajne?
Mathilde, ne joči.
Mathilde?
Mathilde, ne joči. Vse bo v redu.
Očka je prišel in kričal na mamico. Zelo je bila razburjena.
Potem je šel v Oliverjevo sobo in kričal.
Mislim, da je kričal na Oliverja.
Potem je mamico zgrabil za lase. –Je Oliver tvoj mlajši bratec?
Ja. Mamica je kričala
in potem je vzel nož in sta odšla.
Ne dovolite, da se mamici kaj zgodi.
Prav, ampak, poslušaj … –Nočem, da ubije mamico.
Nihče ne bo ubil tvoje mamice, prav?
Obljubite? –Ja, obljubim.
Mathilde, jaz sem s policije. Veš, kaj je policija?
Ja, mislim, da. –Tako. Mi smo zaščitniki.
Zaščitniki. –Ja, zaščitniki tistih, ki potrebujejo pomoč.
Prav? –Prav.
Našel bom tvojo mamico in jo pripeljal nazaj k tebi in bratcu, prav? –Prav.
Medtem bom poslal policista, da bo pazil na vaju z Oliverjem.
Lahko to storim? –Ja.
Bom. –Naj se mamici nič ne zgodi. –Mamici se ne bo nič zgodilo.
Nekdo bo kmalu prišel k tebi. Če boš potrebovala pomoč, pokliči 112.
Ena, ena, dva. –Tako je. Ena, ena, dva.
Si boš zapomnila? –Ena, ena, dva.
Dobro.
Pridna si, Mathilde. Zdaj moram iti. –Bojim se biti sama.
Veš, kaj storim jaz, ko sem sam? Prižgem TV. Potem imam družbo.
Zakaj ne storiš tako? –Pokvarjen je.
Zakaj nisi pri svojem bratcu?
Očka je rekel, da ne smem. –Pozabi, kaj je očka rekel. Pojdi tja.
Kaj, če ga zbudim?
Ne boš ga, če boš čisto tiho.
Čisto po tiho pojdi k njemu in počakaj, dokler ne pride policija. Boš zmogla?
Ste prepričani? –Seveda.
Pojdi k svojemu bratcu.
Dobro, grem. –Tako, ja.
Adijo. –Adijo.
Kaj se dogaja?
Nič.
Je koga klicala Iben Ostergard?
Tebe tudi ne?
Zealandska centrala. –Asger tu. Registrska je ZT, 55803.
ZT 55803.
ZT 55803. Sprejeto. Bom sporočila naprej.
Bivši mož jo je odpeljal, Michael Berg. –Michael Berg, razumem.
Ima nož. –Bom javila.
Obtožen je napada. –Javila bom registrsko.
Ne gresta k njemu … –Zdaj moram javiti … –Ampak kakšen je vaš načrt?
Počakati, dokler ne najdejo kombija.
Ja, ampak … –Asger, prej, kot dobijo številko, prej ju bodo našli, ne?
Ja, a … –Hvala za številko. –Poslušajte, mislil sem …
Ne, vi poslušajte. Čakajte, da pokliče nazaj.
Opravite svoje delo, jaz pa bom svojega, prav?
Ja. –Dobro, adijo. –Mimogrede …
Zealandska centrala. –Asger. Pošljite patruljo k njenim otrokom.
Toftegardsvej 13 v Farumu. –Toftegardsvej 13 v Farumu. –Bravo.
Torben?
Ja?
Rad bi se opravičil za svoje obnašanje.
Ne le danes, ampak na splošno.
Vem, da sem bil …
Sprejmeš moje opravičilo?
Se razume. –Hvala.
Te lahko nekaj tehničnega vprašam?
Seveda.
Če se odjavim in zamenjam računalnik, bom še dobil klice prejšnjih klicateljev?
Ja. Sledijo tvoji prijavi, ne računalniku, tak je sistem. Kam greš?
V drugo sobo. –Zakaj? Čez 15 minut končamo. –Vem.
Kobenhavenska centrala. –Živjo, Bo. Tu Asger.
Kristus, spet ti? A ves čas delaš?
Te motim? Je vse v redu?
Bolj dolgočasno je, kot na stranišču.
Vem. Vleče se. –Bi rekel.
Torej nimaš dela. –Mirno je. Pri tebi? –Tudi.
Bi mi lahko storil uslugo? –Seveda.
Pošlji avto na Strandlodsvej 12 v Amager. Nujno je.
Zakaj? –Tam živi Michael Berg.
Obsojen zločinec, ki je ugrabil bivšo ženo.
–Sta tam? –Ne, na severu Zealanda sta.
Torej pokliči Zealandsko centralo. –Sem jo že.
Ne razumem. –Zealandci iščejo avto, njegov dom pa je v tvojem okrožju.
Lahko, da bo tam kak znak, kam gre.
Je kdo na tem naslovu?
Živi sam. Ne vem. Če ne, pa vdrite. –Kaj si rekel?
Vdrite. –Kaj si rekel, Asger?
Govoril sem s 6-letnico in ji obljubil, da se njena mama vrne domov. –Dovolj!
To ni tvoje delo.
Vem. –Ja, zagotovo veš.
Ima to kaj opraviti z jutrišnjim dnem?
V redu sem. Skušam le opraviti svoje delo. Skušam le …
Bi rad govoril s psihologom? Vem, da ti prejšnji ni bil všeč … –Ne, v redu sem.
Prav.
Kdaj končaš?
Čez deset minut. –Dobro. Jutri pojdi na sodišče.
Nato se boš vrnil na ulice in se rešil prekletega telefona.
Saj si to želiš, ne?
A ne, Asger?
Ja. –Kaj?
Ja.
Pozdravi Patricio.
Ni je. –Ne, ko prideš domov. Se slišiva. –Ampak ona …
Odselila se je.
Poklicali ste Iben Ostergard. Trenutno ne morem govoriti.
Nehaj! Pustite sporočilo, pokličite kasneje ali mi pošljite sms. Adijo.
Zealandska centrala. –Tu Asger. Ste našli kombi? –Ne še.
Je kaj novega? Zakaj kličete?
Ne, ne. Kasneje.
Ja? –Barakuda, takoj!
Vratar nas je napadel. Takoj pošljite policijo.
Kje ste? –V prekleti Barakudi, sem rekel!
Imate naslov? –Kaj? Ste idiot ali kaj?
Ne. A potrebujem naslov. Hej, spravite se z njega!
Ste v Odensi? –Jebeš to. Sami bomo zmogli.
Policija mora … –Jebi se! –Oprostite?
Halo, sem dobil Michaela?
Michael?
Kdo kliče? –Asger Holm, Kopenhagenska policija.
Oprostite, da kličem tako pozno, ampak vaša otroka sta sama doma.
Veste, kje je Iben?
Ne.
Prav.
Bi lahko šli pogledat k Matilde in Oliverju?
Zdaj ne morem. –Ste zaposleni? –Ja.
Vem, da je Iben z vami. Kam gresta?
Ne vmešavajte se. –V kaj?
Ste bili zaprti v Vestru? –Kaj?
Vem, da ste bili zaprti. Bi radi bili spet? Sranje!
Tukaj Michael. Pustite sporočilo.
Ja. –Rashid?
Kaj dogaja, partner?
Je vse v redu?
Ja. Je kaj narobe? –Ne, rabim uslugo.
Seveda. Kaj pa? –Kje si?
Na postaji. Ravnokar sem končal službo. –Imaš avto tam?
Rashid. –Ja, ja.
Iti moraš v Amager. Razložil ti bom, ko prideš tja.
Razumeš? –Ja.
Nisi na postaji, kaj? –Ja, sem.
Ne sliši se tako. Slišati si nekam čudno.
Nisem čuden.
Si pil?
Saj nisi pil, kajne, Rashid?
Asger.
Ne smeš piti, Rashid.
Ne.
Ne smeš piti. –Vem.
Jutri pričaš zame. –Vem, vem. –Ne moreš priti z mačkom na sodišče.
Ne, seveda ne.
Samo … –Kaj?
Kaj se dogaja?
Bojim se, da nama ne bo uspelo, razumeš?
Bojim se, da bi rekel kaj, kar …
Se ne bo ujemalo z najino izjavo. –Vem, a poslušaj, Rashid.
Jutri tak čas bo vsega konec in spet bova jaz in ti, ne?
Ne?
Ja.
Sit sem že tega.
Veselim se, da bova spet skupaj v patrulji. –Jaz tudi. In tudi bova. –Ja.
Se bova držala načrta? –Ja, seveda.
Seveda, Asger. –Dobro. –Oprosti.
Koliko si spil? –Le enega ali dva. –Lahko voziš. Odpravi se, pomembno je.
No, bolj štiri ali pet. –Potem pa vozi previdno.
Kaj moram storiti? –Povedal ti bom, ko prideš tja. Nekdo nas potrebuje.
Kdo? –Kasneje ti povem.
Dobro, daj mi naslov.
Strandlodsvej 12 na Amagerju. Tam živi Michael Berg.
Strandlodsvej 12, razumeš? –Razumem.
Dobro, pokliči me, ko prideš tja.
Velja? –Velja.
Varno vozi in pohiti. –Bom pohitel.
Adijo, adijo.
Tudi tu ne smem govoriti po telefonu? –Klic imaš. Neka punčka.
Mathilde? –Noče mi povedati imena.
Naj jo prevežem? –Očitno. Zapri vrata. Oprosti, hvala.
Mathilde?
Živjo. –Živjo.
Nekdo je pred vrati.
Policija je, spusti jih noter.
Halo?
Mathilde, spusti jih noter, prav?
Ja. –Prav.
Bo mami sploh kdaj prišla domov? –Ja, bo.
Spusti policiste noter in daj edemu od njih telefon, prav?
Halo? –Ja. –Dobro.
Pozdravljena. Jaz sem Tim, to je Janne, s policije sva.
Je zame? –Ja.
Halo? Policist Tim Andersen. –Asger Holm, vzhodna centrala. –Živjo.
Prišla sva pogledat dva otroka.
Ja, Mathilde in njenega bratca.
Moram sprostiti linijo, njuna mama bi utegnila klicati. Mislim …
Kaj je to, Mathilde?
Si se poškodovala? –Ni moja.
Kaj se dogaja?
Dobro, Mathilde, počakaj tu z Janne.
Halo? –Ja, kaj se je zgodilo Mathilde? –Ne vem, kri ima po rokah in majici.
Poglejte k Oliverju. –H komu? –Njenemu bratcu, poglejte k njemu.
Seveda.
Ste ga našli? –Razmetano je. –Samo poiščite Oliverja!
Kje je? –Ne vem, poglejte naokrog.
Tu je kuhinja.
In tukaj je spalnica.
Tu bi moral biti.
Ste ga našli?
Halo, Tim, ste tam?
Dojenček je mrtev.
Zapuščam sobo. –Kako veste, da je mrtev?–Vidi se.
Pojdite nazaj noter.
Preverite, če diha.
Ste preverili?
Tim, preverite, če diha. –Pravim vam, da je mrtev. Porezal ga je.
Razparan je.
Moral bom … Ne, ne spuščaj je sem!
Asger!
Naša izmena je končana.
Nočna ekipa je tu, mi smo prosti.
Malo bom še ostal.
Je vse v redu? –Ja.
No, vso srečo jutri.
Ne kličite me. –Vem, kaj ste storili Oliverju.
Kaj nameravate?
Ubiti tudi Iben?
Je to to?
Ne kličite me. –Mathilde je videla, kaj ste naredili Oliverju.
Sem ji rekel, naj ne hodi v spalnico.
Kaj ste pa mislili? Pustili ste jo samo.
Da bo sedela in gledala v zrak?
Ne bi smela v spalnico. –Prekrita je z njegovo krvjo.
Michael, to se mora končati.
Takoj zdaj.
Ustavite, povejte mi, kje ste, poslal bom patruljo.
Tega ne morem storiti. –Morate.
Če ustavim … –Ja?
Kaj se bo zgodilo? –Z vami?
Šli boste v zapor.
To se ne sme zgoditi. –Ne sme se zgoditi?
Kaj pa naj rečem, da se mi smilite?
Da ste vi žrtev? Vi niste žrtev, Michael.
Oliver je žrtev.
Mathilde je žrtev.
Iben je žrtev. Vi niste! Morali bi vas ubiti!
Tukaj Michael. Pustite sporočilo.
Rashid? –Sem na Strandlodsvej 12.
Rjava hiša. Kot kaže, ni nikogar doma.
Luči so pogasnjene, avta ni. –Vdri noter.
Kaj? –Stori, kot sem rekel.
Vsaj povej mi, zakaj sem tu. –Bom, ko boš šel iz avta.
Poslušaš? –Ja.
Moški, ki tam živi, je ubil svojega sina.
Nato je ugrabil bivšo ženo, sta na poti na sever.
Moramo vedeti, kam.
Ti je dežurna služba dodelila ta primer?
Ne, sam sem si ga.
Seveda si si ga.
Halo?
Halo, policija.
Kaj se dogaja?
Kaj se dogaja, Rashid? –Vrata so bila odprta. Gotovo se mu je mudilo.
Kaj vidiš?
Ne veliko.
Praktično prazno je.
Žimnica.
Par igrač. Še zapakiranih.
Tu je nekaj.
Kup pisem na tleh. –Je karkoli o severu Zealandije?
Adresar, računi za poletno hišico? –Daj no, Asger. Ne gre, Asger.
Tega je cel kup. –Samo stori, kar sem ti rekel. –Cele ure mi bo vzelo!
Se zavedaš, koliko pisem in papirjev je tu?
Mrtva bo, preden bom končal.
Kaj predlagaš? –Nič. Le čas ni na najini strani, prav?
Vem. Zato se pa spravi na delo. Razumeš? –Ja. Razumem.
Iben?
Iben, dobro me poslušajte.
Je Mathilde? –Ste tam?
Živjo, ljubica. –Govoriti moram z njo. –Ste privezani z varnostnim pasom?
Ne. –Pa Michael?
Ne. –Dobro, vi se privežite.
Ste privezani? Iben? –Ja, ja.
Dobro. Z vso močjo zategnite ročno zavoro.
Kaj delaš?
Tukaj Iben Ostergard. Trenutno ne morem …
Ja? –Padla sem s kolesom in si poškodovala koleno …
Trenutno nimam časa.
Ja? –Padla sem sem s kolesom in si poškodovala koleno.
Prosim, pokličite kasneje. –Spet vi?
Vedno, ko kličete, dobite istega operaterja. Zdaj ne morem govoriti.
Kaj, hudiča? Pošljite rešilca. –Za vaše koleno? –Ja.
Vzemite taksi. In ne kolesarite pijani.
Ja?
Iben?
Storila sem, kot ste rekli. Ni uspelo. Ne morem ven.
Kje ste? –Nič ne vidim.
Ste zadaj v kombiju? –Ja.
Vidim, da greste proti Elsinoru. Veste točno, kam?
Nočem biti zaprta. –Ne, ampak kam gresta? –Nočem biti zaprta.
Spravili vas bomo iz kombija. –Nočem biti zaprta.
Iben? –Umrla bom.
Nihče ne bo umrl. –Pomagajte mi priti domov k otrokoma.
Moram vas dati na čakanje. –Ne spet!
Moram, če vam hočem pomagati. Ostanite na liniji, takoj bom nazaj.
Kopenhagenska centrala. –Tu Asger, vzhodna centrala.
Asger? –Ja. –Še vedno delaš?
Bo? Hotel sem klicati Zealandsko.
Ti nisem rekel, da pojdi domov? –Ja. Ne morem. –Kaj, hudiča …
Zealandska centrala. –Asger, vzhodna centrala.
Živjo, je kaj novega? –Iben imam na zvezi. Je zadaj v kombiju.
Imate lokacijo? –Bazna postaja je blizu Elsinorja.
Na jugu, jugozahodu Elsinorja.
Potrebujem točno lokacijo.
Dobil jo bom, samo pošljite patruljni avto. –Kako jo boste dobili?
Spravil jo bom iz avta. Iben, ste tam?
Nazaj sem. –Nikar spet ne odložite.
Ne bom. –Rada bi šla domov k otrokoma.
Ne bi smela biti sama. –Ne, poslušajte … –Ne vem, zakaj to počne!
Iben? Iben, Iben! Poslušajte me!
Poiščite si nekakšno orožje.
Pomoč je na poti, a potrebujemo plan B, prav?
Umrla bom. –Ne, ne boste. Poslušajte me.
Pomoč je na poti, a če ustavi, se boste morali braniti.
Razumete? Za kaj Michael uporablja kombi?
Zidar je.
Potem mora imeti kaj orodja. –Ne vem.
Poglejte naokrog. –Nič ne vidim.
Potem pa tipajte.
Ste kaj našli? –Kartonsko škatlo. Težka je.
Dobro.
Kaj je notri?
Mislim, da kamni.
Opeke, dobro. Lahko eno vzamete?
Iben, eno vzemite. –Imam jo. –Dobro, zdaj me pozorno poslušajte.
Če ustavi in odpre vrata, ga udarite z vso močjo.
Tega ne morem. –Ja, lahko, Iben.
Potem mu vzemite in nož in mi povejte … Umirite se.
Povejte mi, kje ste in poslal bom avto.
Ne morem. –Ja, lahko, Iben.
Dihajte. Globoko vdihnite. Pomirite se.
Takole. Iben?
Iben? –Ne vem, zakaj to počne.
Iben. –Umrla bom. –Ne boste. Iben, dihajte z mano.
Dihajte, Iben.
Iben, kaj najraje jeste?
Kaj najraje jeste? –Klobase.
Klobase? To imate radi?
Ja, vi ne? –Ne jem svinjine. Kaj še?
Ste musliman? –Ne. Kaj delate v prostem času?
Rada sem s Tilde in Oliverjem.
Ampak Michael … –Kaj pa radi počnete, ko ste skupaj?
Kaj lepega počnete?
Všeč nam je Modri planet.
Je to akvarij na Amagerju?
Še niste bili tam? –Žal, ne. Pripovedujte mi o Modrem planetu.
Je lepo?
Tilde ima rada želve.
Morskih psov še pogleda ne.
Kaj pa je vam najbolj všeč? Morski psi?
Vse mi je všeč.
Navadno hodim za Tilde z Oliverjem v vozičku.
Samo gledam in čutim.
Čutite, kaj?
Tako mirno se zdi.
Kaj to?
Pod vodo.
Tako … Tiho.
Nobenih motenj.
Le voda počasi teče okrog tebe.
Čisto tiho.
Le velika, modra tišina.
Ja.
Ne vem, kako vam je ime.
Ime mi je Asger. –Všeč ste mi, Asger.
Tudi vi ste meni, Iben.
Bi šli zraven?
Kam? –V Modri planet.
Zelo rad.
Ustavlja. –Imate opeko? –Ja. –Kar mirno, Iben.
Z vami sem, prav?
Odložite telefon. Ko odpre vrata, ga udarite na vso moč.
Zasluži si. –Zasluži si.
Tako je. Dajte telefon v žep in …
Ne razume me. –Vem. Pospravite telefon.
Ko odpre vrata … –Oliver je v redu.
Zdaj ne joka več.
Kaj … Kaj mislite s tem?
Kače.
Kače? Kakšne kače?
Tako zelo ga je bolelo.
V trebuščku.
Kar naprej je jokal, ker je imel kače v trebuščku.
Ven sem jih vzela. –Vi ste bili? –Zdaj je veliko bolje, ne joka več.
V redu je, ne?
Asger? Asger, recite mi, da je v redu. Prosim, recite mi.
Dobro, Iben, kar mirno. –Stran pojdi! Stran pojdi!
Halo?
Si tam, Asger?
Mislim, da je nekaj narobe z mojim telefonom. Počakaj malo.
Me slišiš? –Ja.
Mislim, da sem nekaj našel.
Na sodišče sta šla zaradi skrbništva. Michael ima pisma odvetnika v Kopenhagnu.
Zgubil je pravico do stikov.
Zaradi svojega kriminalnega dosjeja in obsodb za napad.
Prekleto, ni čudno.
Asger? –Ja, ja. –Oprosti, prešel bom k bistvu.
Samo to je o Zelanadiji. O psihiatrični bolnišnici.
Bila je v Zealandskem psihiatričnem centru v Elsinorju. –V Elsinorju?
Tako je.
Severno Zealandski psihiatrični center.
Ti to kaj pomaga? –Zaklenjena. –Kaj praviš? –Noče biti zaklenjena.
Tega pa ne razumem.
Asger?
Halo?
Michael?
Michael? –Halo? –Kje ste?
Michael?
Ste na Zelandskem psihiatričnem centru? –Kdo je to?
Asger s policije. Ste na Zealandskem psihiatričnem centru v Elsinorju?
Ja. –Kje je Iben?
Ne vem.
Mislim, da me je udarila.
Poslal bom policijo. Potrebujete rešilca? –Nobene policije.
Moram. –Prekleto, nič nisem storil. –Vem, vem.
Zakaj mi niste povedali?
Morali bi poklicati policijo in bi mi poskrbeli za Iben.
Da bi ji pomagali? –Ja, to je naše delo.
Nihče ni v nikakršno pomoč. Poskušal sem.
Zdravniki, odvetniki, občina. Nihče mi ni hotel pomagati.
Jaz vam skušam pomagati.
Jebite se! Jebite se vsi! Moj sin je mrtev!
Ko … Ko sem videl Oliverja …
Vedel sem, da moram sam poskrbeti za to.
Hotel sem to urediti enkrat za vselej.
Želel sem pomagati Iben, ampak …
Kaj počnete?
Domov grem k Matilde. Ne bi smel oditi.
Policija je z njo.
Rekel sem ji, naj ne hodi noter.
Zdaj grem. –Kaj pa Iben? –Ne vem, kje je.
Mislite, da bi si lahko kaj naredila?
Poslušajte …
Sploh ne ve, kaj je storila.
Misli, da je pomagala Oliverju.
Nisem imel srca, da bi ji povedal.
Ne.
Poklicali ste Iben Ostergard. Trenutno ne morem govoriti.
Nehaj! Pustite sporočilo, pokličite kasneje ali mi pošljite sms. Adijo.
Halo? –Živjo, Rashid.
Si ju našel? –Ja.
Dobro.
Si doma? –Ne, v avtu sem.
Sem mislil, da me boš morda še potreboval. –Domov pojdi.
Kaj je nameraval z njo? –Pojdi domov, Rashid.
Prav.
V redu.
Hvala za pomoč, partner. –Ni problema, kadarkoli.
Torej se vidiva jutri, prav?
Ne laži, če nočeš.
Kaj? –Jutri na sodišču.
Ne laži v moje dobro. –Držala se bova svoje zgodbe, Asger.
Tak je bil dogovor.
Meni sodijo, jaz sem streljal.
Ti si le priča … –Lagal sem! Zate.
Ne morem kar spremeniti svoje izjave.
Kajne?
Domov grem. Tudi ti bi moral iti.
Pojdi domov k Patriciji in se naspi. Prav?
Se vidiva jutri.
Asger? Asger. –Ja? –Neka klicateljica želi govoriti s tabo.
Menda sta že prej govorila. Ime ji je Iben, ti je znano?
Ja.
Kaj se je pa tukaj zgodilo?
Tam notri bom prevzel.
Samo trenutek.
Si to ti, Asger? –Ja.
Tu sem.
Oliverja sem ubila, kajne?
Kje si, Iben? –Ne laži mi.
Samo povej mi, kje si. –Ne laži.
Ubila sem ga, kajne?
Iben.
Nisi nameravala.
Povej mi, kje si, da ti lahko pošljem pomoč.
Oliver … –Iben, kje si?
Moje roke so krvave.
Nisem vedela, zdaj pa vidim. Roke imam krvave.
Kaj še lahko vidiš?
Avtomobile slišim, je tako?
So avtomobili blizu?
Tam daleč spodaj.
Avtomobili?
Si na mostu?
Iben, si na mostu?
Zdaj bom skočila. –Ne! Nikar, Iben.
Sprosti se. Takoj pokliči Zealandsko centralo.
Iben, poslušaj …
Povej jim, da nisem hotela. –Saj vem.
Povej Thilde in Michaelu, da nisem … –Vem.
Iben je na mostu ob izvozu 19, blizu bolnišnice in namerava skočiti.
Iben. –Jima boš povedal?
Kaj? –Da nisem hotela. –Saj vesta.
Vesta. Michael ve.
Samo pomagati ti je hotel.
Skušal ti je pomagati.
Vsi bi ti radi pomagali.
Ampak rekel si, da … –Motil sem se, motil sem se.
Prav? Jaz sem kriv. Jaz sem kriv, da si na mostu.
Ne stori česa neumnega, slišiš?
Iben, govori z mano.
Iben?
Jaz sem ubil človeka.
Slišiš? Ubil sem človeka.
Ime mu je bilo Josef.
Mladeniča. Praktično še fanta. Devetnajstletnika.
Zakaj?
Ker sem ga lahko.
Storil je nekaj res hudega, ampak …
Ne bi ga smel. Rekel sem, da je bilo v samoobrambi, pa ni bilo.
Tako da sem lagal in ubijal.
To sem storil, ker sem imel dovolj.
Nečesa sem se hotel znebiti.
Ne vem.
Nečesa slabega.
Nečesa …
So bile kače?
Ja.
Ja, kače so bile.
Ampak, Iben, jaz sem vedel, kaj delam.
Ti pa nisi, kajne? –Ne.
Ne. Nesreča je bila.
Ja.
In Iben …
Imaš hčer,
ki te ljubi in bi rada videla svojo mamo.
Thilde. –Ja.
Obljubil sem ji, da te bo spet videla in da boš prišla domov.
Rada te ima, Iben.
Tudi Michael te ima.
Še vedno imaš v svojem življenju ljudi, ki te imajo radi.
Asger? –Ja? –Prihajajo.
Pojdi k policistom.
Dober človek si.
Iben!
Poklicali ste Iben …
Poklicali ste Iben Ostergard. Trenutno ne morem govoriti.
Zealandska centrala. –Tukaj Asger.
Govoril sem z Iben,
a je odložila. –Imamo jo.
Prišla je dol.
Imate jo? –Ja. Imamo jo.
Dobro opravljeno, Asger.
Prevod: Lorelei Uredil in priredil: lesi89
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija